Поле, где су ти чоколадне куглице? -Фрижидер ми се покварио.
Пола производа је пропало... Јуче сам набавио нови.
Овај ти добро одрађује посао. -Барем ради.
Ени неће бити срећна. -Па, како је Ени?
Трудна је. -Честитам.
Не скачеш од среће, колико видим? -Мислио сам...
Није због тога. Погледај ме, ја нисам баш за очинску улогу.
Немам благе везе о гајењу деце.
Јеби га, исто тако сам се осећао када сам добио прво дете. То је...
Велики корак у човековом животу. Знаш...
Давно сам се заклео да нећу бити као мој отац. И сада, ево ме...
Дајем ти исти савет који је он мени дао. -Паклицу плавог марлбороа.
Извини, зар не видиш да нас прекидаш усред конверзације? -Жао ми је.
Мислио сам да је ово продавница.
ТРИ ГОДИНЕ КАСНИЈЕ Стивен? Стивен Реј?
Да? -Морамо се наћи.
Како си ме нашао? -Верујеш ли у судбину Стивене?
Никад нисам много ни размишљао о томе, али почињем полако...
Добро... -Разлог због ког сам желео да се упознамо...
Верујем да је нама двојици било суђено да се упознамо.
И да је ова конверзација, коју управо водимо, била суђена.
Без обзира на јучерашња дешавања. Опет би овде седели и разговарали.
Шта причаш? Просипаш ми усране форе Сигмунда Фројда?
То су заправо речи Елизабет Кублер Рос. -Никад чуо јеботе.
Због тога си ме звао? Зашто ти треба човек с овако посебним вештинама?
Одакле желиш да почнем? -Рецимо да те упуцам сада?
Сада? Не би успело. То је против правила.
Правила? -То се мора десити када најмање очекујем.
У реду, ако те упуцам... Овог момента, без упозорења...
Да ли би очекивао то? -Имаш право... ипак, не би успело.
Да би успело... не смем желети да умрем.
Тренутно, желим да умрем. Да није тако, сада не бих ни причао с тобом.
Дакле... већ си раније платио некоме да те убије?
То је био примарни циљ... али је резултат очигледно половичан.
Добро, зашто се сам не убијеш?
Зар ти моје лице не говори супротно?
Већ сам прошао кроз разне покушаје самоубиства...
Онда ми је ова теорија пала на памет. -Теорија? -Да.
Стварно? И твој последњи покушај
је скок са зграде? -Отприлике. То и није неки план.
Зашто о томе ниси раније размишљао? -Бојим се висине.
Због вртоглавице, ваљда се тако каже. Све се врти око мене.
Сигурно желиш да прођеш кроз ово? То је твој избор...
Ако не желиш... људи извршавају самоубиство свакодневно...
Обично кад не успеју, то је зато што то заправо и нису желели.
Обично... то раде да би привукли пажњу.
Из очајничког вапаја за помоћ.
Ово је много компликованије. -Мислиш?
Ако се зајебаваш са мном... играш игрице...
Просућу ти мозак, и те бриге те неће морити.
Види... ако ти кажем, обећај да ми се нећеш смејати. -Већ ми смех навире.
Прошле године сам скочио с Хамбер моста у Лондону.
Ту је преко двеста људи успешно извршило самоубиство.
Ја сам један, од пет преживелих. Ово је... рана од пиштоља...
Гледај... видиш и сам. Ја сам као Каин...
Ово је изван моје контроле. -Кажеш ми да не можеш умрети?
Ово је клетва.
То је све?
Када бих требао да те убијем? -Када не будем желео да умрем.
А како ћу ја до мога знати кад је то? -Дао сам ти добру лову Стивене.
Буди креативан.
Задовољство је пословати с вама г. Велс. -Персифал, зови ме Персифал.
Шта желите да наручите? -Кафу... црну као ноћ.
Шта је? -Имаш послиће са стране. Допуњујеш хонорар.
Требала ми је лова. -Прво ти треба мој пристанак пре деловања Стивене.
Пре свега! -То је лако зарађена лова.
Од тебе добијам само цркавицу. -Не радимо баш за цркавицу Стивене.
Френк Дубоа. Је ли мртав или није?
Нешто је искрсло. Дошло је до инцидента.
Господине, то је 12.95 долара. -Станите преко пута улице.
Неће вам сметати ако овде изађете? -Наравно да хоће, преко пута улице.
Можете пешака до тамо. -Не могу, пређи преко пута. Тамо с леве стране.
Само ми плати и изађи. -Могу да уђем? -Да, само да он плати, у реду?
Платићу када ме превезете преко пута. -Господине, само ми отежавате посао.
У три лепе!
Онесвестио си се? -Конвулзивни напад.
И даље се бориш да пређеш улицу. А што се тиче нашег старог пријатеља?
Френка? -То ће бити обављено.
Пробудио си се. Како се осећаш?
У возу си три пута упуцан. Сећаш ли се?
Ово је можда била срећа у несрећи. Док смо вадили један од метака,
нашли смо тумор величине голф лоптице веома близу кичменог стуба.
Уклонили смо га без икаквих компликација. Није био малигни...
Да је се увећао... провео би цео живот у колицима. Или би умро.
Сво остало изгледа тип-топ. Ове ране нису опасне по живот.
Нема значајног оштећења унутрашњих органа, артерије нису оштећење.
Нисмо успели један метак да ти извадимо.
Можда ћеш имати проблема са обезбеђењем на аеродрому.
Три метка. Имаш среће што си остао жив.
Иако ценим твој напор... рекао сам ти који су услови.
И даље ми не верујеш?
После овога заслужујеш кредит. То је свакако амбициозна
теорија коју имаш... И даље је смешно, али је оствариво.
Видео си када сам пао на такси. Сећаш се она 3 метка која ми сручи у недра?
Људи скачу са зграда и буду упуцани. Чуо сам боље бајке о преживљавању.
Ово је клетва, знам да јесте. -У реду...
Рецимо да је клетва. -Јесте. -Није... али рецимо да јесте.
Како ћемо је скинути? -Не знам. -Ма дај...
Очигледно је да имаш изразито бујну машту. Изгледаш као да све знаш.
А за ово немаш идеју? Реци ми шта треба да урадим?
У реду, вукодлак... Вукодлак ће умрети од сребрног метка.
Вампири су слаби на бели лук! Супермен на криптонит. -Ово није стрип.
Само сам искрен. -Снисходљив си.
Не, покушавам да схватим са које си планете. Јер с моје тачке гледишта
твоја је више налик јебеној Норми Десмонд. -Знам да звучи нестварно...
Не постоји друго објашњење за то. -Не мора га бити, срања се дешавају.
Утуви то у твоју јебену главу. Не постоји судбина, ни карма.
А свакако не постоји... клетва. -Не знам како другачије да ти докажем.
Мислио сам да ово довољно говори након свих дешавања. -Доста!
Престани с игрицама. У реду?
Обојица смо одрасли људи. Чињеница је да сам упрскао.
У возу сам мало пожурио. Нисам био најпрецизнији, иако обично јесам.
Колико пута си ово радио раније?
Дакле... да би ово успело... Мораш бити срећан када те убијем?
Не баш тако... типа да будем расположен.
Када заиста желим да живим. -Али рекао си ми супротно.
Желиш да умреш, зар не? То је проблем, јер ово чини неостваривим.
Нисам рекао да ће бити лако. Зато сам те толико и платио.
Види... покушај да ме упознаш. Сазнај шта ме мотивише.
Шта волим и не волим... покушај смислити нешто што ме усрећује.
Ово није јебена фондација жеља! Ја убијам људе. -Тражио си предлог.
Ти ниси другачији од осталих.
Када ти будем сасуо метак у челенку, деловаће као и на осталима.
"Из твојих уста у Божје уши."
Видимо се кад се видимо.
Како се осећаш?
Имаш среће што си остао жив.
Докле? -До тамо.
Преко пута.
Који је зонфа с овом гајбом. Ниси могао изабрати нешто мирније?
Био сам везан за постељу више од пола месеца. Јео болничку храну...
Гледао усрани програм, опрости ми што сам желео да изађем из гајбе.
Боли ли те? -Шта, ова рупа у вугли где је некад око било?
Какав је осећај након покушаја самоубиства? -Не желиш да знаш.
Да се ниси окренуо, просвирао бих ти метак кроз главу.
Сада би вероватно био у мртвачници завезан у кеси. -Вероватно...
Неко почиње да верује. -Случајност. -Није случајност.
Све се ово дешава с неким разлогом.
Можда ја нисам тип за овај посао, стварно не знам.
У задње време нисам сав свој. -Од стотину таксија у овом граду...
Ја сам пао на твој. Одрадићеш ти по'со како треба.
Хвала. Једеш штраус с укусом јафе?
Да, зашто? Шта фали штраусу с укусом јафе? Волим слатко.
Изврстан је.
Реци ми. Зашто желиш да се убијеш? Родитељи те нису много волели?
Ово нема никакве везе с тим. -Баш супротно од тога.
Како очекујеш да ти помогнем, кад ми не дајеш потребне информације?
Мислим... рекао си да те убијем када то најмање очекујеш.
Покушао сам и није успело. Што је очигледно. Будимо креативни.
Не желим да размишљам о томе. -Када си задњи пут био срећан?
Срећан? -Да. Већину времена када се не осећаш се као суицидални манијак.
Не желим размишљати о томе, постајем депресиван. -Мало је касно за то?
Неузвраћена љубав?
Узврпољио си се? То је то. Изгубио си неког вољеног?
Браво Стивене. Да ниси био психијатар пре него што си постао убица?
Требао би да имаш свој сопствени шоу. -Нисам ја човек за то.
Добро, урадио си домаћи задатак. Бар нисам проћердао кинту.
Како се звала? Ма дај, како се звала?
Крис. -Лепо име, свиђа ми се.
Звучи јебозовно. Каква је била?
Реци бар нешто, како је изгледала? -180 центиметара.
Леп осмех... и велику киту. -Јеси рекао велику киту?
Да. -Била је транвестит? -Није. Већ обичан мушкарац.
Ти си пешован? -Ја сам педер. -И... ти јебеш ликове.
Боже! Мислио сам, ма знаш...
То је добро за тебе. Све док мислиш...
Да је исправно... И да си срећан... и други ликови...
Мислим да би требао да престанеш. -У реду. Па, шта се десило?
Хоћеш да те убијем или не, гукни?
Убијен је.
Ти си га убио? -Не, ја нисам као ти. -Не, ниси као ја.
"То је јасно као дан." То је то, сконтао сам.
Имам идеју. -Идеју? Хајде, убија ме неизвесност, нестрпљив сам.
Пре него што ти кажем, схвати да је ово само гомила глупости, јасно?
Кристално. -Добро. Јеси помислио о забављању?
И ја сам човек... Пријала би ми нека шема.
Али, забављање... Изградити однос, изискује доста времена.
Искрено, не планирам толико да поживим.
Не причам о обичној вези. Нити држању за рукице.
Причам о карању. -Стивене, погледај ме.
Изгледам као пират. Ко би желео... да има сексуални однос са мном.
"Ово ти је рибњак. Сигурно около плива безброј пешована попут тебе."
Можда чак и у овом бару. Шта је?
Шта сам погрешно рекао?
Шта ћете попити? -Дај ми пиво. И види шта он пије.
Прљави мартини. Екстремно прљав. Хвала на пићу.
И други пут. Како се зовеш?
Ким. -Ким...
Имам пријатеља који умире од жеље да те упозна. -Стварно, где је он?
Много добар тип. Али је помало стидљив.
Зове се Персифал. -Није баш мој тип.
Али ти си пешован? -Да, па? -Имаш киту?
Извини? -Имаш киту. Шта ти још треба?
Види... треба му добра карачина. -Зајебаваш ме?
Знам да није нека роба. -Одакле ти право? -Платићу ти.
Поремећен си. -300, 500 долара ако пристанеш.
О, мој Боже.
Платио сам ти да мене убијеш, а не невине људе. -Не остављам сведоке.
Где је он? -Закопао сам га.
Био је добар дечко.
Чак га и не познајеш! -Није заслужио да умре.
Шта сам требао урадити? Професионалац сам, нема грешака.
Сасуо си му метак право у лице. А мене си гушио с јастуком.
Осећам кривицу што сам ти разнео око. У реду?
Нисам те хтео унаказити више од садашњег стања.
Био је добар дечко. Није му сметало моје лице, свидео сам му се
такав какав сам. Осећао сам се добро уз њега. -Зато је и плаћен.
Шта кажеш? -Платио сам му да има секс са тобом!
Ма дај. Стварно ћеш се распекмезити?
Идем кући, зови ме кад се исплачеш. -Ово није јебена игра Стивене.
Зовем се Стивен. -Драго ми је што сам те упознала Стивене.
Нећеш ми рећи своје име? -Ниси ме ни питао, зовем се Џесика.
Виђам те овде понекад. Увек си сам.
Чиме се бавиш? -Ја убијам људе.
Исплати ли се то?
Јеси добар у томе? -У задње време и нисам.
Ништа нисам повалио већ дуго времена.
Обећаваш да ћеш ме добро карати?
Морам те питати... за тај повез преко ока. -Питај?
Фураш га као модни тренд... -Имао сам несрећу. -Шта се десило?
Саплео сам се, пао и изгубио око. -Срање.
Сигурно си гадно пао. -Да, претпостављам да јесам.
Извини, није ми намера да буљим. -Ма ништа, још се привикавам на то.
Нисам себе замишљао као Једнооког Џека. -Не брини, лепо изгледаш.
Ово ћепи је на мој рачун. -Хвала.
Ти си Бред, зар не? -Да. -Из овог си краја?
Хајде. Карај ме. Јеби ме крвнички. Хајде.
Престани, престани, престани.
Престани, молим те. -Шта ти је бре? -Скидај се с мене!
Шта сам урадио? -Покушао си ме удавити. -Шта? -Дркаџијо!
Жао ми је. -Који ти је... одјеби бре!
Жао ми је. Мислио сам уживаш у томе! Хеј!
Хоћу да скинеш фарке и затвориш очи.
Бреде? Шта то радиш? Шта ти замишљаш...
Мислиш да је овакав живот прикладан? -Јебени педери, мука ми је од вас.
Можда не знаш ко смо ми... али ми знамо ко си ти.
Ако помислиш да нас пријавиш полицији. Молићеш нас да те убијемо.
Ово се дешава кад идеш около и дудлаш кобаје. Размисли о томе...
Шта? Чекајте, педерчина има нешто да каже. Хајде, гукни 'тицо.
Вас тројица педера... можете ми га подудлати.
Хало? -Заборавио сам кључ, можете ли ми отворити?
Ко је то? -Френк Дубоа, из стана број десет.
'Ало? Ко је то?
Имате ли представу колико је сати? -Татице?
Чујеш ли то? "Чујем како размишљаш."
Је ли све у реду? -Не могу се више овим бавити.
Чиме? -Знаш ти добро.
Цео живот убијаш људе и одједном не можеш?
Зашто је Френк Дубоа и даље жив?
Нешто... нешто ми се дешава друже.
Осећам... осећам се другачије.
Није тако дечаче... Могу да видим кроз тебе.
Познајем те боље, него што ти себе знаш. Лагање је контрапродуктивно.
Ти ништа не осећаш. -Ово је другачије.
Није. -Другачије је.
Осећам ствари које нисам осећао дуго времена. -На пример?
Мислим да нисам више способан ово радити.
Убиј педерчину... и настави даље.
Зашто повређујеш људе? -Не знам.
Радиш то због личног добра?
То никад нећу схватити.
Зашто људи једни другима раде тако ужасне ствари.
Зашто постоји толико мржње и беса у овом свету?
Сећаш ли се свог рођења? Првих речи?
Првих корака? -Наравно да не, тога се нико не сећа.
Моја прва успомена је везана за мог оца.
Кад ми је разбио главу о стаклени сточић с шољицама кафе.
Педесет шавова.
То је најбољи приказ осећања која је неко испољио према мени.
Све док Ени није дошла. -Твоја жена?
Где је она?
Због тога се овим бавиш? -Вратићу се на то.
Знаш, та прва успомена...
То се није тако догодило.
Такву сам слику створио с временом. Замишљао сам како узимам...
Комад стакла. И режем му гркљан с њим.
Гледајући га како је искрварио до смрти.
Тада нисам имао више од... четири или пет година.
Та мисао ми је пролазила кроз главу. Те мисли...
Деца имају. А не ова.
Дакле, одакле је све ово кренуло. Не знам, не сећам се свог рођења.
Не сећам се првих... речи, првих корака.
Не сећам се када је све то... почело, али...
Али као да сам одувек то имао у себи.
Исти сам као и ликови који су ти то урадили.
Пет на једног. То није поштено.
Из овог си краја? -Само сам у пролазу.
На одмору? -На пословном путу.
На пословном путу. -Стварно, чиме се бавиш? -Ја сам трговачки путник.
Продајем животно осигурање. -Стварно? Остајеш на дуже времена?
Не, идем ујутру. -Штета. -Одсео сам у Гранд Ројалу. -То је добар хотел.
Јесте. -Сигурно ти посао цвета.
Ту и тамо. У задње време слабо иде. -Штета.
Сигуран сам да ћу се убрзо вратити на старе стазе.
Ово је на мој рачун. -Када завршаваш с послом?
Желиш с угашеним светлима? -Волим таму.
Која је фора с овим новинама? Живиш као кер или шта већ?
Шта то радиш?
Зачепи, или следећи иде у главу. Разумеш?
Јеботе!
Срање! Јеботе!
Позови... три џентлмена која су пре неку ноћ пребили мог пријатеља.
Не знам о чему причаш. -Не знаш о чему причам јеботе?
У три лепе. -Дајем ти 10 секунди Бреде.
Пре него што позовем све контакте у фону и убијем их.
Имаш 10 секунди Бреде. Назови их. -Звао сам их, долазе.
Срање. -Дакле, тако функционишете?
За колико стижу? -Не знам. -Кад већ причамо о ђаволу.
Шта радиш на поду? -Нешто није у реду.
Јеботе.
Молим те, молим те... -Скидај гаће!
Шта? -Боље да не питам двапут. -У реду.
Све скидај! -Молим те... немој ме терати на ово.
Ништа те ја не терам. -Шта?
Јеботе! Не! Срање! Срање!
Ма дај, само огреботина. -Срање! -Види, пропустио сам овде.
Срање! У три лепе! Срање!
Све ти јебем. -Зашто толико мрзиш пешоване?
Јеси побожан човек? Хеј, Бреде? Јеси фанатик?
Добијао си превише пажње? Од твог ујке?
Можда је у мени проблем, немам појма. Можда сам неспособан да то разумем.
Мене боли уво да ли си геј или ниси, црн или бео.
Или љубичасти... ја све убијам. -Молим те!
Само ме убиј јеботе!
Нећу, сувише је лако. Даћу ти форе да размислиш о свему Бреде.
Да видим да ли ћеш се опаметити. У случају освете...
Или причању другима о овоме. Вратићу се и убити те.
Разведри се Бреде. Ово су добре вести за тебе. Имаш среће што си жив.
Е до мога.
Само се шалим.
Дакле, ово је твоја гајба?
Ти си насликао ове слике? -Јесам.
Значи, овим се бавиш? Ти си сликар? -Покушавам да будем.
Зарађујеш ли на овоме? -Ту и тамо.
Изложим их понекад у галерији, ако се некоме нека свиди, он је купи.
Радиш на нечему новом? -Да.
То је лице. -Хвала, настојим да то и буде.
Имаш ли име за њу? -Кристофер.
Добро.
Не брини, нисам све убио.
Шта си му урадио? -Рецимо... да је сада други човек.
Шта?
Ти си ми дао његову адресу. -Да, па? -Па!
Шта си очекивао да ће бити?
Реци ми нешто, искрено. Дубоко у себи...
Желео си да га убијем, зар не? Зар није тако?
Хоћеш разбити прозор или нешто друго. Јер ми је мука од ових јаких мириса.
И мени би пријало да изађем на свеж ваздух.
Зашто си то урадио?
Ко зна зашто сам урадио много тога до сада? Нема на чему.
Некада давно, плашио сам се висине. -Више се не плашиш?
Добио бих вртоглавицу. Први пут кад сам скочио са зграде...
Уср'о сам се од страха и замало нисам скочио. -Можда...
Можда се ниси висине бојао. Можда си се бојао да ћеш умрети.
Желео сам да умрем, тако сам потиснуо ту фобију. -Види...
Да сам на твом месту... Не бих сматрао да је ово нека клетва.
Гледај на то као да си бесмртан.
Не можеш ништа урадити без последица. Када се не бојиш смрти...
Чега се онда бојиш? -Кловнова. -Кловнова? -Још од малих ногу.
Нисам на то мислио, већ да... мора постојати неки разлог.
Зашто толико желиш да умреш? Немој ме погрешно схватити, разумем
како је кад изгубиш некога. Итекако разумем. Али ми нешто прећуткујеш.
Има ту још нечега. -Волео сам Кристофера, али сам га изгубио.
Осим ако га ниси убио. Не знам зашто би осећао кривицу.
Ко уопште прича о томе? -Видео сам да га сликаш.
То нема везе с Кристофером. -У реду.
Желиш ли мој савет? Желиш ли да разбијеш клетву?
Мораш се суочити са својим правим страхом.
Чега се ти највише бојиш?
Видим да сте и раније имали конвулзивне нападе.
Дијагностикована вам је епилепсија пре три године. Узимате ли лекове?
Ако желите дуго да поживите, ја бих се придржавао ових упута.
И моја бивша пацијенткиња је боловала од тога.
Скочила је с терасе на деветом спрату. И пала...
Право испред гомиле средњошколаца. Само зато што није пила терапију.
Да, али мени су лекови дошли преко главе.
Имате ли представу колико сте среће имали?
Замало да погинете на путу.
У девет од десет пута, такво возило би вам смрвило главу као лубеницу.
Имао сам среће. -Онда сте овде с разлогом.
"ЛЕКОВИ НА РЕЦЕПТ"
Хеј!
Шта није у реду? Не смеш да пређеш преко пута?
Могу, зашто? -Хајде пређи, идемо у овај кафе.
Нећу, био сам ту и раније. -Добро, па?
Не свиђа ми се. -Шта? То је обичан кафе. -Не подносим кафу јеботе.
Добро, где ћемо онда?
Изгледамо као два педофила овде. -Ја сам педер с повезом преко ока.
Мислиш да марим шта људи мисле? У праву си да је чудно место за ручак.
Зашто? Ово је пица. -Зато што преко пута ради одлична пицерија.
Како год. Одјеби бре, видиш да једем.
Значи, овако се омладина забавља?
Ова игра је тотално срање. -Како не можеш волети "удари крокодила"?
Чак и не знам шта то значи. -Никад ниси играо "удари крокодила"?
Престани говорити "удари крокодила".
А ово... ово је до јаја брате.
Није, мислим да ово шаље погрешну поруку деци.
Нешто попут поруке од Бога или на тај зонфа?
Ти увек брбљаш о Богу и астрологији. Судбини и осталим срањима.
Мислим да је побожност најбоља када желиш некога да окривиш.
Шта мислиш зашто је Кристофер умро? -Шта?
Мислио сам мртав. Мислиш да се то десило с разлогом?
Можда кад то будем схватио... могу умрети у миру.
Хоћеш нешто да попијеш? -Само чесмовачу, без леда.
Је ли ово Ени? -Шта је то?
Је ли ово Ени? -Јесте.
Кул! Ово је антиквитет? -Да, понашаш се као бик у кинеској радњи, олади.
Слушаш оперску музику? -Да, слушам.
Имам неку књигу, волео бих да је погледаш. -Какву књигу?
Читао си штиво од Волтера? -Чуо сам за њега. -Роман "Кандид"...
Класични Волтер, ово му се сматра најбољим делом. -О чему се ради?
О судбини. Све се дешава с разлогом и не може се променити.
И све те научне теорије, ма знаш. Мислим да би ти се свидела.
Имаш ли аспирин? -Зашто, боли те глава?
Све ме боли. -Имам, у купатилу. Полица с лековима.
Стивене, овде имаш довољно лекова
за масовно самоубиство. -Узми колико хоћеш.
Већ само покушао, није успело. -Боже, овде негде сам затурио књигу.
Јеси покушао некад да извршиш самоубиство? -Шта?
Знаш, или си размишљао о томе? -Мислим да нисам.
Ни мало? -Ни најмање. -Зашто?
Не знам Персифале, једноставно нисам. -Хипотетички говорећи...
Рецимо да верујеш у судбину. Да све има сврху и дешава се с разлогом.
Где ли је јебена књига? -Шта мислиш, зашто је Ени умрла?
Била ми је овде пре два дана, свега ми.
Зашто си још увек овде, која је твоја сврха? -Шта је ово?
"Квиз желите ли постати милионер?" -Само сам знатижељан.
Ометаш ме док покушавам да нађем књигу. Разумеш? -Да, извини.
Ево је, нашао сам је!
Персифале!
Где нестаде?
Јебена свињо. Где си кренуо јеботе?
Молим те, имам жену. Тек што смо добили ћеркицу. Немој, молим те!
Полицајац Грин је добро. У стабилном је стању и није животно угрожен.
Он је добар човек. Добио је ћеркицу пре пар недеља.
Имате ли ви деце г. Реј? -Немам.
Много вам је захвалан што сте га спасили.
Свој живот сте угрозили да спасите туђи. -Метак ми је разбио прозор.
Видео сам пуцњаву испред. -Да... Смешно је како живот функционише.
И да вам тај метак није прошао кроз прозор. Ко зна шта би било?
Мала девојчица би остала без оца.
Је ли то руж? Види...
Нисам овде да бих те осуђивао... Спасао си нашег колегу...
Бићемо заувек твоји дужници.
Ти си херој.
Човече, нешто се десило вечерас. Тешко је објаснити.
Ваљда је судбина... не знам. Доживео сам неку врсту...
Препорода... Спасао сам човеку живот Персифале.
Једном полицајцу. На прву помислих да је то само велика случајност.
Онда сам се сетио твојих речи... И што сам више размишљао...
Све више схватам да је се десило с разлогом. Зашто? Не знам.
Никад се нисам овако осећао у мом животу.
Још увек не знам која је моја сврха у животу.
Вечерас сам послужио сврси... Урадио сам нешто корисно.
Не могу ти објаснити. Не знам да ли је нека виша сила у питању...
Или је умешана. Али када се све те силе споје заједно...
Све постаје савршено. Као да је одувек и било суђено да се деси.
Не знам... не знам.
Не знам зашто је Ени умрла, не знам ни зашто је Кристофер убијен.
Али по први пут у мом животу. Персифале...
Моји поступци... моји поступци имају сврху. Праву сврху.
Не знам зашто си још увек жив и која је твоја сврха Персифале.
Мислим да је то нешто што ћеш морати сам схватити.
Али знам... да се ништа од овога...
Не би десило да није тебе било. Захваљујем ти због тога.
Договор отпада... Чујеш ли ме? Договор отпада.
Паре ћу ти вратити. Уосталом... Свет је боље место с тобом.
Шта до мога тражи овде?
Персифале!
Хеј! Персифале!
Шта није у реду с тобом?
Боже!
У три лепе... све ти пољубим.
Шта то смераш? Мислио си да ће то упалити?
Скочити на прометну улицу, стварно? Срање.
Хајде.
Одузели су ми Кристофера.
Знам, знам. Хајде, дижи се.
Одакле ти ово?
Те ноћи је било хладно и падала је киша.
Путеви су били клизави. Био сам у праву Стивене.
Судбина нас је спојила. Све се ово дешава с разлогом.
Одакле ти ово јеботе?
Персифале, немој ми само рећи да си то био ти?
Одузели су ми Кристофера. Био сам у бару.
Било је и време друже. Ајде фајронт, врати се сутра.
Рекао си да прихватим кривицу. -Зачепи јеботе!
Од милион људи и таксија у граду, ја сам пао на твој.
Ово је суђено да се деси. И овако треба да се заврши.
Убиј ме, заслужио сам то. Хајде!
Треба овако да се заврши. Срање!
Стани! Руке у вис! Спусти пиштољ на земљу! -Срање.
Срање.
Уперио ти је пиштољ у лице. Ако би неко могао да нам да...
Детаљан опис осумњиченог, то би био ти. А ипак, не сећаш се.
Можда не схваташ колико си срећан што си остао жив.
Треба ти нешто?
Шта је ово? -Прочитај.
Не разумем. -То су бројеви твоје регистарске таблице Френк.
Одакле ти ово? -Знам све о теби Френк.
Ко си ти? Како знаш моје име? -Убио сам много људи Френк.
Шта? -Убијао сам људе и пре него што је Еми погинула.
Након што је преминула... Не знам, почео сам размишљати...
Можда сам ово урадио с разлогом.
Видео сам регистарски број таблица на твом ауту Френк.
Видео сам. Видео сам их јасно као дан.
Али када сам се пробудио, нисам могао да се сетим.
Пар бројева и слова је фалило... Али нисам могао да их спојим.
Рачун молићу. -Мислио сам да сам запамтио. "Било је на дохват руке!"
Једноставно... нисам могао да се сетим. -Не знам о чему причаш.
Имао сам повреду главе и било је тешко да се сетим. -Ко је овај лик?
И почео сам убијати све људе са сличним регистарским таблицама.
На основу онога што се сећам. -Друже...
Мислим да си доста попио за вечерас. -Шта? -Време је да идеш кући.
Слушај... -Време је за полазак. -Зар не видиш да
сам усред важне конверзације? -Видим. -Добро, хвала ти.
Онда је број твоје таблице... испливао Френк.
Онда је број твоје таблице испливао. И након дуго времена...
Мислио сам да си ти тај кога тражим. -Слушај друже, мислим да си погрешио.
Замало сам те убио Френк. Замало сам ти просуо мозак.
Али имаш среће... и то велике.
Имаш више среће од већине људи. Шта мислиш, зашто је то тако?
Не знам. -Мислиш ли да те је судбина спасила?
Ако бих ти сручио два метка између очију, док сад причамо.
Онда ова прича о судбини не би пила воду?
Или је једноставно тако било суђено да буде. Да ли је због судбине?
Или ћеш због моје добре воље остати жив?
Јер ја не знам...
Стварно немам представу.
Буди захвалан... Френк. Буди захвалан за ово.
Здраво Стивене. Не могу да скочим.
Ти ме мораш убити. Али, пре него што то урадиш.
Мораш ми опростити.
Молим те. Стивене, молим те опрости ми...
Жао ми је.
И мени такође. -Опрости ми.
Не могу.
Молим те, немој још.
Одакле ви познајете Персифала? -Он је...
Био ми је пријатељ. -Ја сам Тод, Персифалов брат.
Ја сам Стивен. -Да. Били сте блиски?
Јесмо. Били смо.
Он је... с већином људи је био на дистанци.
Чак и са мном... поготову кад је Кристофер умро.
Види... Као што и сам знаш, Персифал је био сликар.
Да, видео сам му неке радове. Он је... био веома талентован сликар.
Да. Једна...
Од његових омиљених галерија ће изложити његове радове.
Као спомен. Мислим да би он волео када би дошао.
Да, хвала на позиву. -Хвала теби.
Не верујем ти. -Боли ме кита да ли ми верујеш.
Зато што сам завршио с овим. -Ти си убица.
То ћеш увек и бити. Не можеш себе променити.
Овај разговор је готов. -За сада, Стивене.
За сада.
Он је... ово насликао недуго после Кристоферове смрти.
Стивен, зар не? -Тако је, а ти си...
Тод. -Персифалов брат. -Да, драго ми је што те видим.
Драго ми је што си дошао. Знаш, ја...
Дивио сам се његовом таленту, још од малих ногу. Увек је сликао и цртао.
Само... нисам нашао његове задње радове.
Прелепо је.
Да, претпостављам да јесте. -Некако је испуњена тамом, депресивна је.
Шта више, срцепарајућа је. "Кад изгубиш вољеног то је тако"...
Тужно. Само... надам се да је се зближио с неким пре него што је умро.
Ово су... неки његови радови од раније. Уочићеш разлику.
На овај начин волим да га памтим. -Сећам се...
када је радио на овој. -Да, та слика...
То је задње насликао. -Кристофер. -Да.
Насликао га је на основу сећања. Без фотографија или слика, без ичега.
Невероватна је, зар не?
Добро сам познавао Кристофера... баш је пренео његову суштину на платно.
Извини, зар не видиш да нас прекидаш усред конверзације?
Жао ми је, мислио сам да је ово продавница.
Јеси ли некад упознао Кристофера?
Стивене.
Стивене...
имаш среће што си остао жив.
Превод и обрада: Гале ~Посвећено мом оцу~
ТЕОРИЈА О САМОУБИСТВУ